Allsmäktige Herre, nu när du har vår älskade Dussolier i dina armar-
- ber jag dig att påminna honom om när vi rymde från barnhemmet.
Påminn honom om rädslan och friheten vi kände.
Och försäkra honom om att det inte är fel.
Frihet och rädsla håller alltid ihop-
- som ett gammalt gift par, båda beredda att dö för varandra.
Påminn honom om syster Mary vid 20 års ålder.
Hennes blonda hårsvall när hon sprang och träffade korgen.
Påminn honom om den outplånliga, uråldriga bilden av skönhet-
-som eggade oss så, i tystnad.
Nu vet jag att varken han eller jag kommer att glömma den bilden.
Påminn honom om våra ändlösa nattliga samtal-
- i den stora sovsalen, under filtarna.
Hur vi viskade i hemlighet om vårt enda, outtömliga samtalsämne:
Vår framtid.
Barn målar sin framtid i färger okända för verkligheten.
Påminn honom om att inte sörja alla våra krossade drömmar.
Vi ville leva som den store basketspelaren-
- den gamle mannen på macken vid landsvägen-
- den hjältemodige soldaten, den skumme musikern i New York-
- brandmannen, seglaren på de blå böljorna.
Påminn honom om att inte gråta när han minns-
- att vi istället bara levde prästens enkla, enformiga liv.
Vilket märkligt liv.
Ett liv av hopp och böner om att du, Allsmäktige Herre-
- verkligen finns och kanske tänker på oss.
Amen.
CASTEL GANDOLFO PÅVENS SOMMARRESIDENS
Sancta Maria, mater Dei...
Vart går flygplanen vi aldrig tar?
Jag undrar alltid detsamma varje gång jag ser ett.
Jag tror att de åker till platser jag aldrig har varit på.
De åker nån annanstans.
Berätta om den välsignade Juana.
Hon vördas i Guatemala och hela Centralamerika.
Hon dog vid 18 års ålder, av leukemi.
På dödsbädden sa hon: "Världen ska bli förtrollad av mig"-
- "för hela mitt liv har jag varit förtrollad av världen."
Varför förtjänar den välsignade Juana att kanoniseras?
Hon tog hand om sjuka barn. För att lindra deras plågor-
- berättade hon sagor som hon hittade på själv. Väldigt roliga, tydligen.
Och alltid med samma huvudperson: madonnan.
Jag gillar det här. Fortsätt.
Men sagorna gav de sjuka barnen mer än ett leende.
Några dagar efter att ha hört sagorna blev många dödssjuka barn friska.
De återhämtade sig med ett leende på läpparna.
När man frågade barnen om de visste varför de hade blivit friska-
- svarade alla samma sak: "Madonnan fick oss att skratta."
- En vacker historia, Ers eminens. - Ja, helige fader.
- Om den bara vore sann. - Men den är sann, helige fader.
Okej, låt mig tänka på saken. Ni får snart mitt svar.
Berätta om ert kall.
Ert påbud om att göra abort oförlåtligt-
- har fått Femen att protestera överallt.
Under Eiffeltornet, i Europaparlamentet, på Petersplatsen.
Jag vill inte prata om folk som protesterar nakna.
Andrews död... Det var inte ert fel.
Jo, det var det.
- Valente. - Helige fader.
Jag är så trött.
Här är jag, helige fader.
Slå dig ner. Var resan angenäm?
Jag älskar helikoptrar. Det känns som ett äventyr.
Unga människor som du gillar äventyr.
- Helige fader, vi är lika gamla. - Vi var lika gamla.
Jag blev så förvånad och glad över att ni ville träffa mig.
Jag blev också förvånad över att jag behövde träffa dig.
Inte ville, utan behövde.
Väg era ord noggrant, helige fader.
Jag är verkligen trött. Vet du det?
Om ni tillåter, helige fader... Ni är inte trött.
Ni sörjer och brottas med skuldkänslor-
- över er närmste vän kardinal Dussoliers död.
Vad ville ni prata med mig om, helige fader?
Vad gör vi för fel?
Det är enkelt. Vi har misslyckats med att följa-
- den eviga, oföränderliga principen med moroten och pinnen.
Vi tog med oss pinnen men glömde moroten.
- Vad menar du med morot? - En öppning.
- Vad menar du med öppning? - Ett tal om kärlek och en resa.
Jag gillar inte att resa och vill inte synas.
Jag sa inte att ni måste synas.
Och alla ogillar att resa tills de är på väg. Då gillar de det.
- Vart vill du släpa mig? - Till Afrika.
Till 30-årsjubileet av syster Antonias första godhetsby.
Den första av de 250 godhetsbyarna. Multinationellt välgörenhetsarbete.
Syster Antonia ringer i genomsnitt 14 gånger om dagen och bjuder in er.
Hon skulle såga av sig en arm för att få er att komma.
Säg åt henne att börja såga, så kommer jag förr eller senare.
Jag är inte särskilt förtjust i syster Antonia.
Och flera kardinaler har sagt att hon har dålig andedräkt.
- Nej, det ser inte ut som en lösning. - Som ni önskar, helige fader.
Jag vill tillbaka till Rom. Jag trivs inte med att ha semester.
Inga intelligenta människor trivs med att ha semester.
Förresten, det här kanske kan muntra upp er.
Er favoritförfattare Elmore Coen är i Rom på semester.
Han sa i en intervju att han gärna vill träffa er. Låter det intressant?
Jag har alltid velat träffa Elmore Coen.
VATIKANSTATEN
Vart har de rullskridskoåkande barnen tagit vägen?
Det är en ofantlig ära att få träffa er, mr Coen.
Nu ska vi inte överdriva, Ers helighet. Ni är ju ändå påven.
Jag hörde att ni ville träffa mig också.
Självklart! Ni är århundradets hittills mest mystiske man.
- Alla författare vill träffa er. - Ni är så besatta av mysterier.
Ni präster är inte heller så dåliga.
Författare och präster är likadana på det sättet.
De kan inte kosta på sig att lösa mysteriet. Då blir de överflödiga.
Att skriva är mitt sätt att dölja min gränslösa okunnighet.
Det är ett bedrägeri. Ett sätt att bli accepterad av världen-
- och speciellt kvinnor, som är mitt enda verkliga intresse.
- Förlåt. Nu var jag opassande. - Inte alls.
Lekmän tror alltid att vi präster blir förfärade av minsta lilla.
Egentligen är det helt tvärtom.
Vi blir aldrig förfärade. Ingen annan yrkesgrupp hanterar så mycket synd.
Biktbåset är vår operationssal.
Precis som kirurger inte räds blod räds vi präster inte längre synden.
Hur överlever man utan kvinnor?
Ett enkelt svar.
De enfaldiga träffar kvinnor i smyg.
De visa har för längesen förstått att sex som njutningskälla-
-är överskattat i vårt samhälle.
Ers helighet... Med några ord har ni just skövlat-
- tre fjärdedelar av min litterära produktion.
Jag har nästan alltid skrivit om sex som motorn som driver världen.
Ni har rätt, men ni skriver om motorer som ständigt går sönder.
Och ni borde ha fått Nobelpriset för det, för 20 år sen.
Tyvärr har de vanan att bara ge det till dem som inte vill ha det.
Har ni nånsin haft en flickvän?
Javisst. Jag har bara haft en och jag minns allt om henne.
Ni har nog haft tusentals och minns inget om dem.
Jag minns bara vissa perversa och lustfyllda detaljer.
Om ni minns det är det nog för att vi ständigt predikar för er-
-om hur fel det är.
Hur mår du?
Illa. De har hittat nåt fel på mig, men de vet inte vad det är.
- Kanske har Gud uppfyllt dig. - Snarare djävulen.
Tänker du avgå?
- Nej. Jag tänker inte avgå. - Det får mig bara att må sämre.
Du kommer aldrig att bli påve, Michael. Vänj dig.
Jag kommer att förbli påve till den dag jag dör.
- Jag är nyfiken på hur det blir. - Du tror inte på Gud.
- Vad sa du? - Att du inte tror på Gud.
Jag har också varit 50 år en gång.
Jag hade min egen troskris, som alla präster.
Det andra kallet är mer utmanande än det första.
Man har inte längre ungdomens entusiasm.
Nu måste man brottas med uppvaknandet och det rationellas begränsningar.
Du tror inte på Gud, men var inte ledsen för det.
Även om du är påve.
Det finns fortfarande en annan väg där du kan finna det du söker-
-även om du inte ser den nu.
Allt du ser framför dig nu är dina egna tvivel och mörkret.
Snälla, visa mig den andra vägen. Jag ber dig.
Om jag visar dig den är äventyret över.
Förstår du inte, Lenny? Ditt liv, ditt påvedöme-
-är ett oförglömligt äventyr.
Du är verkligen min andlige fader.
Den bäste en präst kan hoppas på att få.
Michael, vad ska jag göra för att återupprätta kyrkans öde?
Åk till Venedig och begrav två tomma kistor.
Gloria Patri et Filio et Spiritui Sancto.
Requiem aeternam dona eis, Domine.
Requiescant in pace.
Dominus vobiscum Sit nomen Domini benedictum.
Adiutorium nostrum in nomine Domini.
Benedicat vos omnipotens Deus.
Pater, et Filius, et Spiritus Sanctus.
Nu... nästa söndag...
...kommer vi inte att ses, mina kära trogna.
Jag måste ut och resa.
Jag ska åka till Afrika och fira 30-årsjubileet-
-av syster Antonias första godhetsby.
Jag vet att det är honom ni vill se.
- När kommer han ut? - Det gör han inte.
Varför ska vi då resa tillsammans i samma flygplan?
- För att känna att han är nära. - Den här skiten säljer inte mer.
Vad ska jag säga? Han kommer inte ut.
Men vad som helst kan hända. Pius XIII är definitivt inte förutsägbar.
Som den här resan. Han bestämde sig för två timmar sen.
- Jag ska fråga honom nåt viktigt. - Inte nu.
- Varför kommer han inte ut? - Han ber.
Vi ber också. Att han ska prata med oss.
- Vilken bön ber han? - Jag kan inte läsa påvens tankar.
Så han ber inte högt? Det var nytt.
- Jag har en viktig fråga. - Jag förstår, men han kommer inte ut.
Prins Abadi har förberett stadion inför påvens tal. Kommer han dit?
Det sa han. Men jag håller er informerade. Okej?
- När får jag ställa min fråga? - Jag vet inte, Jennifer.
Helige fader! Enligt pålitliga källor har Kurtwell-utredningen stannat upp.
De påstår att ni har skickat dit en oerfaren man-
- eftersom ni egentligen inte vill utreda saken.
Och det finns en specifik anledning till det.
Kurtwell utpressar er. Är det sant, helige fader?
Och vad utpressar Kurtwell er om?
Vad vet Kurtwell om er som vi inte vet?
Stanna där ni är! Ingen rör sig!
Stanna där ni är!
Ers eminens, så trevligt att se er igen!
- Nöjet är mitt, moder Antonia. - Och påven?
Ge mig er mobil så kommer han.
Skämtar ni? Jag vill ta ett foto.
Det blir inget foto med påven. Beklagar.
Så efter allt det här stöket ska jag inte ens få ett foto med påven?
Påven väntar där, i bilen.
- Det är varken rätt eller jämlikt. - Verkar jämlikhet med påven rimligt?
Jag gillar inte påvens syn på mig som har gett kyrkan så mycket.
Moder, glöm inte lagen om ömsesidighet.
Påven kanske tycker detsamma om er. Försök vara lite synsk nu.
Vem tror ni vinner dispyten?
Jag har inflytelserika vänner i världen.
Påven har däremot inte en enda vän.
Men han behöver bara 20 minuter för att stänga alla era 250 godhetsbyar.
Tro mig, jag känner honom. Om han vill så gör han det.
Var snäll nu och ge mig mobilen.
En sak till.
En liten present från påven. Ät en.
Nej förresten, ät två.
Då går vi!
Det här är vår kyrka.
Intill ligger sovsalen...
...vårdcentralen, tandkliniken-
-grundskolan-
-katekesskolan, kafeterian-
-och de administrativa kontoren.
Sluta, sluta!
Sluta!
Sluta, sluta!
Sluta!
Använd inte det vattnet, har jag ju sagt! Det är ohälsosamt!
Allt är inte guld som glimmar. Det där vattnet kan orsaka fluoros-
- anemi, ledsmärtor, tandsjukdomar och njursvikt.
Det största problemet i området är tillgången till rent dricksvatten.
Våra välgörare skickar enorma mängder rent vatten-
- men byråkratin, soldaterna och gängen lägger beslag på det-
-och behåller det själva.
Det här är ett smart system designat av ett holländskt företag.
Vattnet kondenserar på glaset och droppar ner i behållare.
Ibland får vi ihop så mycket som tre liter om dagen.
- Vill ni ha lite vatten? - Nej, tack.
Förlåt mig, fader, för jag har syndat.
Jag träffade en berömd amerikansk författare.
Vilken frestare!
Han sa att han bara mindes de perversa detaljerna hos kvinnor.
Nu kan jag inte tänka på nåt annat än mina egna, väldigt få, såna minnen.
Nu kanske du säger: "Vilka då?"
När jag träffade den där flickan på stranden för över 30 år sen-
- sa hon: "Du får ta på mina ben." Det har blivit en besatthet.
Och trots att jag handlade i god tro-
- måste jag ha syndat med Esther, Peter och lille Pius.
De lämnade Vatikanen utan att säga hej då. De bara försvann.
Nu kan jag inte sova, för jag tänker på fotot de lämnade kvar.
Ett foto jag trodde var viktigt för dem.
Ett foto av mig med lille Pius i famnen.
Jag känner mig skyldig, för jag borde tänka på min ende riktige vän-
- Andrew Dussolier... som dog på grund av mig.
Men jag har redan slutat ha skuldkänslor för det.
Den enorma bördan sveptes bort av ett litet sting av skuldkänslor.
Så märklig människans själ kan vara. Eller hur, fader?
Till slut, fader... Världen.
Medömkan, förbarmande...
...förlåtelse...
Alla de kristna dygderna som världen inte längre tillskriver mig.
Kan de ha rätt?
Är jag grym?
Allt jag vet är att allt jag gör är av kärlek till Gud.
Och det är allt.
Min botgöring, fader?
Talar du engelska?
Kunde du inte ha sagt det innan?
Du lät mig bara pladdra på som en idiot i tio minuter!
"Syster Antonia gömmer vattnet"-
- "för att kontrollera de sjuka och nunnorna."
"I utbyte mot ett par glas vatten"-
- "kräver hon tjänster, obscena handlingar"-
- "och oanständigheter jag inte kan upprepa."
"Jag ber er, fader. Bara ni kan hjälpa oss."
Accipite, et bibite ex eo omnes.
Haec quotiescumque feceritis-
-in mei memoriam facietis.
Jag måste berätta en sak, helige fader.
Jag vill inte höra fler dåliga nyheter.
Ni kanske inte tror det, men för första gången-
-har jag goda nyheter.
Bara genom att offentliggöra ert första påvebesök-
-och ert första framträdande-
- har ni åstadkommit en tolvprocentig ökning-
- av antalet ansökningar att delta i nästa mässa i Peterskyrkan.
Den morbida nyfikenheten som drivs av frånvaron.
Som föräldralös är jag väldigt bekant med det, Ers eminens.
Kommer ni att göra ett första framträdande här i Afrika?
En gång frågade ni vem jag egentligen är. Minns ni det?
Jag är bara en man. Det är svaret.
Det är inte allt, Ers helighet. Ni är kyrkan.
Så underbart.
Och så finns det fortfarande folk som tror att Gud inte finns.
Vad menade den där amerikanska journalisten på planet?
Det var nog bara nåt skvaller om den helige fadern.
Kurtwell och Belardo känner varandra för båda har arbetat i New York.
Jag...
- Förlåt mig. - Nej.
Inbördeskriget i det här landet har praktiskt taget aldrig upphört.
Det är svårt att ens uppskatta antalet döda.
Påvens besök har gjort stor nytta-
- för det har tvingat fram ett vapenstillestånd.
Men jag är rädd att så fort Hans helighet lämnar landet-
- kommer grupperna att återgå till att slakta varandra som förut.
Prins Abadi är en god man.
Han är en stor filantrop. Han är generös-
- och gör vad han kan, men utan internationellt bistånd är det svårt.
Jag skulle välja mina ord omsorgsfullt, moder Antonia.
FN fördömer Abadi-
- som en våldsam torterare och gammaldags diktator.
Därför har han inte fått internationellt bistånd.
Jag har varit här i många år, Ers eminens. Prins Abadi är en god man.
FN har också varit här ett tag.
Prins Abadi är en god man.
Frågan är exakt vad det betyder att vara en god människa.
Låt oss ta er som exempel, syster Antonia. Är ni en god människa?
- Det tror jag att jag är. - Ha inte så bråttom.
Tänk efter noga.
Jag försöker leva i enlighet med kristna värderingar.
Vilka då?
Man kan använda kristna värderingar för alla möjliga ändamål.
En god människa är nån som sätter sig själv sist-
-som avstår från sina egna behov-
- och endast arbetar för andras intressen.
Tänk efter och svara ärligt för jag tolererar inte ens den minsta lögn.
Är du en god människa?
Det verkar föreligga nån sorts missförstånd-
- vad gäller syftet med mitt besök här.
Du tror att jag är här för att hedra dig.
Men jag är här för att utröna dina frestelser.
Hela dig själv, syster Antonia.
Dålig andedräkt är en deformation av själen.
Vattenproblem.
Mina damer och herrar: Hans helighet Pius XIII!
Det här är Kristi kyrkoherde, påven Pius XIII som talar.
Bröder och systrar, jag ska uttrycka mig tydligt.
Jag har besökt ert land och sett döda kroppar på marken-
-hunger, blod, törst och fattigdom.
Allt det är frukter av kriget-
- och det våld som har hållit ert land i sitt grepp i tolv år nu.
Jag tänker inte nämna de skyldiga vid namn.
Det är för många. Vi är alla skyldiga.
Vi är alla skyldiga till krig och död.
Alltid.
På samma sätt kan vi alla vara skyldiga till fred.
Alltid.
Jag faller på knä och ber er om det här.
Jag är beredd att dö för er-
-om ni bara blir skyldiga till fred.
Jag säger alltid till barnen som skriver till mig:
"Tänk på allt ni tycker om."
"Det är Gud."
Barn tycker om alla möjliga saker-
- men inga av dem har någonsin skrivit att de tycker om krig.
Se på den ni har bredvid er.
Se på dem med glädje i blicken och minns det sankt Augustinus sa:
"Om ni vill se Gud har ni förmågan att göra det."
"Gud är kärlek."
Jag å andra sidan tänker inte tala till er om Gud förrän det är fred.
För Gud är fred. Och fred är Gud.
Ge mig fred...
...så ska jag ge er Gud.
Ni vet inte hur underbar freden är.
Ni har ingen aning om hur förbryllande freden kan vara.
Men jag vet.
För jag såg den när jag var åtta år gammal-
-på en flodbank i Colorado. Fred.
Det var vackert.
Ja. Jag vet.
En underbar dansuppvisning.
Nej, helige fader Jag menar ert tal. Det var vackert.
Det är oväder i Rom, helige fader. Vi måste landa i Neapel.
Jag skulle aldrig våga säga emot dig. Mot Neapel.
- Får jag peta? - Nej.
- Jag måste stanna vid nästa mack. - Javisst, Ers helighet.
Herre, låt oss se varandra direkt i ögonen.
Vi kan inte skjuta upp det här längre.
Vi måste prata om syster Antonia.
Maria! Maria! Maria!
Maria!
Maria! Maria!
Text: Åsa Tålig www.sdimedia.com